Devils 2012! Greit, så...
Gi oss en oppsummering.
Her er oppsummeringen.
Totalt uutforsket område.
- Seriøst? - Seriøst.
Et lite problem mellom regjeringen og aboriginene
har avstengt hele området.
- Det finnes ingen vei inn. - Ikke for oss!
Stemmer!
Over hundre kilometer med farlig villmark i alle retninger.
Alle som har vært her før oss, har blitt arrestert før de fikk hoppe.
Tosker.
Vent. Hvordan kommer vi oss forbi politiet?
Jeg er glad for at du spurte.
Noe jeg liker å kalle løslates-fra-fengsel-kortet mitt.
Stone, du tar oss med til steder vi aldri ville besøkt ellers.
Min venn, hvis du lever hver dag som om det var din siste...
Har du absolutt rett en dag!
Greit, der er det, damer og herrer.
Vi nærmer oss nå.
Devil's Peak.
900 meter høyt.
- Herregud. - Se på det.
Å, søta, du er min.
Ingen i verden vil ha en bedre dag enn oss.
- Stemmer! - Ja!
Kom igjen, unger.
Vennen, har noen andre menn tatt deg med til et så kult sted før?
Nei!
Og selv om de tilbød det,
er du den eneste jeg ville si ja til, søtnos.
Vent litt. Søtnos?
Det er så søtt!
Det er noe vi kaller hverandre.
Nok småprat. Vi fortsetter før været blir dårlig.
Vi må hoppe nå. På tide å feste!
Kom igjen, søtnos.
Hei, Stone, ta sakene mine!
- Klar. - Klar.
Greit, folkens, på tide å dra.
- Der er det! - Jøss!
- Utrolig! - Kom igjen.
For ditt første basehopp, Stone.
Jeg elsker dette.
- Ikke snubl! - Jøss.
Ja, kom igjen.
- Hei, Stone, hvis du ikke vil... - Jeg trenger bare et øyeblikk.
Kom igjen, ta kontroll over tyngdekraften.
Trengs mer mot for å trekke seg enn å hoppe.
Jeg er ikke sikker på dere,
men jeg kom ikke hit for å gå ned.
Du hørte ham. Slapp av, fersking! Du får sjansen din.
Bare ta deg god tid.
Landestedet virker litt for langt unna.
Ja, men vinden ser bra ut. Bare utløs fallskjermen litt tidlig.
Hør her, ta et steg tilbake.
Du og jeg kan hoppe sammen etter at alle andre har hoppet.
- Ja? - Ja.
Greit.
Ja!
Hei!
Stone, hva venter du på? Utløs fallskjermen!
Du er for langt nede!
Hjelp!
Den tasmanske djevelen
er mer enn en tegnefilmfigur.
Disse pungdyrene fikk sitt mannevonde navn og rykte
da de tidlige europeiske nybyggerne hørte
de skremmende hylene djevlene lager når de spiser.
Er du fra USA?
Ja, jeg flyttet hit for å studere aboriginsk folklore.
På skolen
leste jeg at djevelens store hode og nakke betyr at den biter hardere enn alle andre dyr.
Ja, du har helt rett.
Djevelen har kraftigst bitt i verden i forhold til kroppsmasse.
Slik ligner djevelen på en hvithai!
Med bein.
Du har delvis rett.
Djevelen spiser ikke folk.
- Ikke? - Nei.
Hva spiser den, da?
I praksis er den åtselspiser,
og den spiser døde dyr oftere enn den jakter.
Jakter den på påkjørte dyr?
Det er ikke skummelt, det er bare dovent.
Aboriginene tror at den tasmanske djevelen stammer
fra en skrekkinngytende, eldgammel skapning.
De sier at for tusenvis av år siden
påkalte aboriginenes forfedre denne djevelen
for å forsvare øya mot fiendene deres.
Et fyrig beist født av jorden
som kunne sluke sitt menneskelige bytte
helt.
Du tror ikke faktisk på det tøvet?
Gjør du?
Beklager, folkens, men vi må avbryte omvisningen.
Takk.
Takk for at dere kom.
Hold deg til manus.
Du skal lokke inn turistene, ikke skremme dem bort.
Folk liker å bli skremt nå og da.
Det er bare mye voodoo-tøv uansett.
Evnen din til å redusere masteravhandlingen min til en fornærmelse er imponerende.
Hva skjer?
Noen så et helikopter på vei mot Blood Canyon.
Whitfield og jeg må dra dit, passe på at det ikke er basehoppere.
- Du må være på stasjonen imens. - La meg bli med.
- Det må vel Whitfield bestemme? - Du kan overbevise ham.
Det kan jeg, men hvorfor skulle jeg det?
Jeg har ikke jobbet i felten på ukevis.
Jeg vil ut!
Bare ikke med meg.
Når en fyr samler mot til å be med ei jente på date,
fortjener han et svar, selv om det er et nei.
La meg bli med, så kan vi gå på date.
Seriøst?
Jeg lover ikke mer enn middag.
Kom igjen.
TASMANIA PARK-OG SKOGSTJENESTE
Anderson, jeg er i gang på bakken.
Oppfattet.
Du får se de berømte hulene, Alex!
Stone!
Stone?
Stone!
Utrolig!
Jayne, hva er statusen din?
Ta med klatrerigg og lommelykter. Vi har en situasjon.
Hva mener du? Hva snakker du om? Hva foregår?
Bare kom dere hit så fort som mulig.
Greit, oppfattet. Vi er på vei.
Kom igjen, folkens. Sett i gang. Raska på, kom igjen!
Hei!
Jeg tror han er der nede, men jeg ser ham ikke.
Greit.
Hold beina mine.
Stone!
Ser du ham?
Nei, det er mye blod.
Hva?
Vi får ham ut før skogvokterne kommer.
- Gi meg tauet. - Jeg gjør klar medisinskrinet.
Si ifra når jeg kan komme ned.
Senk meg ned.
Greit, jeg er løs.
Greit, Stone.
Stone?
Ser du ham?
Nei.
Stone, hvor er du?
Stone, kom igjen!
Kom igjen, kompis.
Hva i helvete er dette?
Stone?
Se på dette.
Jøss!
Heis meg opp! Få meg ut herfra. Kom igjen!
Få meg ut herfra! Kom igjen!
Få meg ut!
Kom igjen. Ta hånden min.
Anderson, hva i helvete?
Hvem sitt blod er det?
Det er Stones.
Hvor er Stone?
Stone er død.
Hva?
Det er noe der nede.
Han var revet i filler, halvspist.
Spist? Nei. Kanskje han bare var skadd etter fallet.
Nei. Jeg vet hva jeg så.
Hva? Dette gir ingen mening.
Pokker.
Vi må komme oss vekk.
Vi kan ikke bare forlate Stone.
Vi kommer tilbake etter ham.
Det er utrygt der nede. Det som er der,
kan kanskje komme opp hit.
Ingenting av dette gir mening.
Jeg flyr oss ut herfra.
Alle som vil bli, gjør det på eget ansvar.
Anderson! Kanskje vi burde ta en stund til å ordne dette.
Tenke gjennom hva som er best for oss å gjøre.
Jayne, så lenge du har kjent meg, har jeg noensinne blitt skremt av noe?
Greit, vi drar.
Hva med utstyret?
- Pokker ta utstyret, kom. - Kom igjen!
Gratulerer, gutter og jenter.
Dere er under arrest for eiendomskrenkelse, uforsvarlig oppførsel, vandalisme
og ulovlig luftfart i en nasjonalpark.
Hvor er pengene?
Nede hos Stone.
Hør her, skogvokter, vi trenger hjelpen din. Vennen vår er drept.
Dere driver med en farlig aktivitet, eller hva?
Han døde ikke av hoppet.
Noe spiste ham.
Det er umulig.
Det er ingen innfødte menneskeetende arter på Tasmania.
De finner på ting for å unngå arrestasjon.
Se på blodet på hendene hans!
Hvis det dere sier er sant, får vi tak i vennen deres,
men vi setter dere i varetekt først
og beslaglegger helikopteret deres.
Skogvokter, du ser ut som en fornuftig mann.
La meg snakke hypotetisk.
Det er 50000 i kontanter nedi det hullet.
Det er ditt hvis du lar oss fly vekk.
Skulle ønske du ikke hadde gjort det.
Du gjør en feil, kompis.
Du brøt loven, kompis!
- Kom igjen! - Stopp!
Hei!
Vent, greit?
Vi vil ikke at andre skal dø her i dag.
Trekk unna.
Hør her, jeg er politi hos NYPD.
Fra en betjent til en annen: Vi kødder ikke.
Greit? Det er en situasjon i parken deres.
Så du liket?
Nei, men vennen min gjorde det.
Jaså? Hvor er det?
I den underjordiske hulen som er full av hulemalerier.
Vi tar en titt.
Nei, det er ikke trygt der. Vi bør ikke gå tilbake.
Enten er dere arrestert nå, eller så viser dere meg liket.
Deres valg.
Dere hørte ham, kom igjen!
Alex og jeg rappellerer ned.
Du blir her og holder vakt, passer på at fangene ikke stikker.
Du og Danz kan gå, jeg passer på dem.
Vil du ikke se på maleriene?
Det er kanskje noe voodoo eller slikt der nede.
Jeg har ikke fått attest i rigging ennå.
Greit, Danz, du og jeg får det gjort.
Alex, vær forsiktig.
Sikring på.
Går nedover.
Jeg sier det, de burde ikke dra ned dit, det er ikke trygt!
Er kanskje ikke trygt her oppe.
Vi burde dra så snart som mulig.
De løy ikke.
Tror du at noen kanskje fikk tak i en løveunge,
kanskje en tiger, og sendte den ned hit da den ble for stor?
Nei.
Jeg tror ikke det.
Ikke med denne stanken.
Har du noensinne luktet det, Danz?
Tasmanske aboriginer hadde et navn på den lukten.
Det betydde djevelstank! Det betydde død.
Vet du hvorfor dette området kalles Blood Canyon?
Nei, hvorfor?
Det fikk navn etter en ulykke som drepte fem unger.
Jeg var så vidt 15 år.
Vi pleide å elske å stjele noen øl fra foreldrene våre,
gå opp i juva og feste som rockestjerner.
En kveld vi var her oppe, rundt kl. 01.00 eller 02.00,
måtte jeg slå lens, så jeg snublet ut,
bort fra kompisene mine.
Det første skriket er fortsatt det
som holdt meg våken i årevis.
Alle sammen
skrek etter nåde,
skrek etter hjelp.
Skrek etter meg.
Jeg stivnet, Danz.
Jeg stivnet.
Jeg var 15 år.
Jeg bare stod der
med hendene på pikken
mens bestekompisene mine skrek for livet.
Og så, ett etter ett,
stoppet skrikene.
Da jeg hadde samlet nok mot til å bevege meg,
hadde jeg solen i ryggen.
Jeg kom tilbake til hulen,
og jeg hadde aldri sett lignende.
Et dyr hadde ikke gjort det.
Mine fem bestevenner,
kroppene revet opp, beina brukket, knuste og spist,
innvoller, tarmer og ansikter strødd omkring som pølsehauger.
Jeg så ikke engang hvem leppene tilhørte.
Hva var det?
Jeg vet ikke.
Da jeg kom til hulen, hadde hva enn det var forsvunnet.
Men jeg kjenner denne lukten.
Det er samme lukt.
Vi burde se hvor denne fører hen, ikke sant?
Nei. Jeg har dårlig magefølelse, Danz.
Vi kommer oss ut.
Hva med liket, kompis?
Vi går fra det.
Han har ikke noe imot å overnatte.
Hva fant dere?
De forteller sannheten.
Hva tror du at det var?
Jeg vet ærlig talt ikke.
Kan vi komme oss vekk nå?
Ja, det kan vi.
Pokkers lukt.
Det er uvanlig.
Alex, du gikk glipp av noe. Bare voodoo der nede.
Ja, som hva da?
Det var malerier av skumle monstre og slikt.
Hei, sjef, jeg må slå lens før vi går.
Mener du alvor?
Hvordan slapp du unna å få attest i rigging, forresten?
Jeg kan passe på ham.
Greit, resten av dere setter dere inn. Dette gjør vi raskt.
Hva gjør ei snill, pen jente som deg her ute i villmarka?
- Jeg er ikke så snill. - Jeg liker deg allerede.
Hvis du ikke vil hjelpe meg her, må du nok knytte løs hendene mine.
Kom igjen, du kan stole på meg.
Fin, ikke sant?
Vet du hvor mye den klokka koster?
Sikkert mer enn du tjener på et år.
Når vi er tilbake i sivilisasjonen,
hvis du lar meg slippe ut bakdøra, er den bare din.
Høres ut som en god avtale.
Du kan vel snu deg, sette deg i bilen og ikke sløse med tida mi?
Jeg er dobbelt så stor som deg.
Jeg kan vel slå deg ned og stikke?
Greit, hvis du vil bli spist av det som tok vennen din.
Sivilisasjonen er 130 km unna.
Du trodde jeg mente alvor. Jeg bare køddet.
Sett deg i bilen og oppfør deg, så lar jeg deg bli med oss!
Simon, kom igjen!
Du gjør det bare verre.
Jeg prøver å holde meg ute av fengsel.
- I motsetning til deg har jeg en karriere. - Pent.
Jeg forstår ikke hvorfor Stone inviterte deg med.
Fordi han ville ha med en mann i gruppa,
istedenfor ei hurpete småjente.
Hei, pass deg!
Rolig, søtnos!
- Hold kjeft. - Hva skal du gjøre med det?
Hei, oppfør dere!
Resten av dere bør oppføre dere også.
Greit, nå drar vi.
Begynner å bli mørkt.
Hei!
Nok!
Og jeg er spilldesigner!
Jaså, hvilket spill?
Er vi fremme snart?
Stopp bilen!
- Slapp av, jeg bare tullet. - Hold kjeft!
Prøver å lette på stemningen her bak.
- Det er noe på veien. - Hva er det?
Danz, lad bedøvelsespistolen. Nå.
- Hva i helvete skjedde nettopp? - Jeg vet ikke!
Slipp oss løs. Vi kan hjelpe.
Vi kan ikke gjøre det! Vi drar etter ham.
Nei, dere kan ikke gå fra oss uten beskyttelse!
- Hva feiler det dere? - Få oss vekk herfra!
Ikke vær redd. Vi skal drepe den!
Ikke vær redd?
- Bli her! Vi kommer tilbake. - Nei!
Whitfield!
Jayne, godt jobbet! Pent!
- Gå. - Godt jobbet.
Noen må hjelpe meg å skifte gir!
Jayne, gå!
Anderson, kom deg opp hit.
Du tar girspaken.
- Jeg har girspaken! - Første!
Andre!
Kom igjen!
Whitfield!
Hører du det?
Whitfield!
Løp!
- Prøv igjen! - Kom igjen, ta deg sammen!
Ikke slipp kløtsjen. Kom igjen!
Nei.
Danz?
- Første. - Greit.
Andre.
Jeg ser at noen går først.
Takk.
Hva med vennene dine?
Den tok dem.
Den? Hva i helvete er den?
Jeg aner ikke.
Vi kommer oss vekk. Kom igjen.
Ta sakene.
- Pent. - Hei.
Ta disse tauene, machete.
Greit, vi har i det minste gode saker å jobbe med. Her.
Macheter.
Jøssenavn.
- Er det nødbluss? - Jepp.
- Nødbluss. - Medisinskrin.
Åpne det.
Hva skal jeg gjøre med dette?
- Ja! - Ja!
Gi meg macheten din. Denne er ubrukelig.
Forhåpentlig må du ikke.
Tror du at vi drepte den?
Hvis ikke vil den tenke seg om før den prøver igjen.
Jeg finner dem ikke noe sted.
Vi burde ikke bli her lenger.
Det er for farlig.
Jeg er lei for det.
Kom igjen.
Det hjelper ikke, det er ingen som hører etter.
Hvorfor ikke?
Radioen er bare tilknyttet skogvokternes stasjon.
Vanligvis er en av oss tre på den andre enden.
Smart. Jeg får ikke dekning.
Hvis vi ikke drepte den greia,
er vi lette mål hvis vi blir her i natt.
Si at du har en plan, Anderson.
Du har vel ikke høydeskrekk?
Går det bra? Skal jeg bli med deg opp?
Nei, jeg... La resten gå først. Jeg holder utkikk til dere er oppe.
Greit.
Hva synes du, Simon? Ikke så ille, hva?
Sov godt!
Hva var den greia?
Det var en bjørn eller noe slikt, ikke sant?
Ja. Så noen andre hva pokker det røde lyset var?
Er det noe du vil dele?
For hvis du vet noe som kan hjelpe, burde du si det.
Du vil ikke tro meg.
Prøv.
Hvem av dere var i hulen?
Jeg var det.
Ville du beskrevet det som et rituelt kammer brukt til menneskeoffer?
Det var noen hodeskaller der nede.
Hva med maleriene? Så de ut som den greia som angrep oss?
Ja. Akkurat sånn ut.
Og den gløder rødt.
Den er ekte.
Hva er ekte?
Og vennen deres utløste det.
Utløste hva?
Jeg skrev masteravhandling om australsk folklore.
Ifølge tasmansk mytologi var det
et beist, en slags djevel,
som ble tilkalt gjennom blodoffer
i en hule som var akkurat slik.
Da vennen deres falt, hvis det var nok blod,
kan det ha vært en utløser.
Du sier ordet "utløser" veldig ofte.
Mener du at hulen er en slags overnaturlig minefelle?
Beklager, men dette er vanskelig for meg å tro.
Meg også, vennen.
Hvordan funker det?
Kjøper du dette?
Jeg stiller bare et spørsmål.
Hvordan funker det?
I historiene
når disse greiene klekkes, jakter de på og dreper inntrengerne uten stans.
Så i denne folkloren er vi de slemme?
Ja.
Jeg sier det til dere nå,
uansett om dette er noe hokuspokus-monstergreier
eller en vill bjørn,
bør vi håpe at den ikke kan klatre.
Vi kjørte over den.
Den er sikkert der ute og blør i hjel.
Når det blir morgen, stikker vi,
og den greia vil tenke seg om før den kommer etter oss.
Jeg håper du har rett.
Ikke vær redd, jeg får oss gjennom dette.
Jeg lover.
Får du ikke sove?
Nei.
Det er nok best at du ikke ser ned.
Jeg heter Jayne, forresten.
Som ei jente?
Jeg staver det med "Y", så...
Så, som ei jente?
Ja, som ei jente.
Jeg heter Alex.
Som en gutt.
God natt, Alex.
God natt.
Noen må hjelpe meg.
Alex!
- Hva var det? - Jeg vet ikke.
Det er Danz. Han lever.
Kom igjen!
Jeg er lege. Jeg går.
- Kan du vente til det er trygt? - Nei. Han trenger hjelpen min.
Greit, hold deg nært Jayne. Jeg sender ned denne.
Bare ta et steg bort dit.
Alex!
Kom igjen!
Alex!
Nei.
Kom igjen! Det er for sent! Kom igjen!
Jeg kan ikke tro at dette er ekte.
Hva ser vi på her?
Det er tatt rett ut av folkloren.
Denne greia er en forsterket utgave av en tasmansk djevel.
Den på tegnefilm?
Nei, ikke som tegnefilmen.
Hvis denne er som den moderne djevelen, tiltrekkes den av høye lyder.
- Så Danz' skrik... - Førte den rett til ham i morges.
Jeg burde ha fortsett å lete etter ham i går.
Ja, men hva slags dyr A: Overlever en slik kollisjon,
og så B: Våkner opp neste morgen og bestemmer seg for å drepe noe?
Jeg bryr meg ikke om hva den er. Men den må drepes før vi blir drept.
Hva tenker du på?
Jeg har en idé. Vennen, hjelp meg litt.
140 km til sivilisasjonen, 24 til helikopteret.
Vi bør gå tilbake og fly vekk.
Det er en dårlig idé.
- Vi løper aldri fortere enn den. - Det trenger vi ikke.
Vi deler oss. Dere unngår den lenge nok til at jeg kommer meg i lufta.
Hvis jeg står på, kan jeg komme meg så langt på 1,5 time, kanskje mindre.
Jeg henter helikopteret, kommer tilbake etter dere.
Jeg liker det.
- Høres ut som en plan. - Folkens!
Ikke glem å ta med alt dere kan bære.
Vi vet ikke hva dere kan komme til å trenge.
Det er en værstasjon der oppe også.
Vi burde gå sammen.
Hva er det der?
Ly, utstyr, radio.
- Planen min er bedre. - Planen min er stillere.
Tasmanske djevler tiltrekkes av lyd.
Når rotorene begynner, er du et mål.
Da er det bra at den ikke kan fly.
- Hva i helvete er det? - En hjemmelaget flammekaster.
Hvor lærte du å lage det?
Jeg arresterte en tenåring,
han hadde bygd den med tegninger fra Internett.
Trodde ikke det ville bli nyttig.
Internett er farlig.
Det er faktisk ganske enkelt.
Lommelykten utløser taseren og bensinpumpa,
som spytter bensin over tennpluggen, og bang!
Så har vi en grillet tasmansk djevel.
Flott!
Anderson, vi må snakke om dette.
- Hør her, jeg... - Det går ikke...
- Herregud. - Skru den av!
Kom igjen, en sikring eller noe.
Vet du hva som lager lyd? Gjør det!
Løp!
Vent! Hvor er Jayne?
Kom deg ut!
Gi meg en slik.
Vi kan bytte. Takk!
Jeg synes vi skal godta tilbudet ditt, Walsh.
Hvem tok med ketsjup?
- Vi vil trenge mer enn ketsjup. - Det lukter fryktelig.
Det er sånn det går, din stygge...
For én gangs skyld er jeg faktisk enig.
Synd at folk måtte dø.
Takk.
Dere?
Det er flere av dem.
- Løp! - Kom igjen!
Kom igjen.
Hvor i helvete har de greiene vært?
Vi trenger en ny plan.
Planen er den samme. Jeg drar til helikopteret, vi overlever.
Så du ikke hva som hendte?
Vet du hva? Jeg er ferdig med å høre på deg.
Jeg er sjefen her!
Sjefen. Frøken, du er alt annet enn sjefen.
Når alt gikk ille i går, forlot du oss knyttet fast,
uten å kunne forsvare oss.
Uten oss ville du vært død nå.
Slutt å angripe hverandre. Uten Alex ville jeg vært død.
Takk.
Jeg er takknemlig for det du gjorde i går,
men jeg har ansvaret for deg, og du gjør som jeg sier.
Ellers?
Trekker du våpen mot meg igjen?
Må jeg det?
Lyden av helikopteret vil trekke de greiene
rett til deg og så til oss.
Vi kan ikke gjøre noe høylytt!
Det er tryggere å dra til værstasjonen.
Hør på meg.
Jeg legger ikke livet mitt og livet til vennene mine i dine hender.
Så jeg skal til helikopteret og fly oss ut av dette rotet.
Hvis du ikke liker det, kan du ordne med annen reise.
Eller vet du hva? Bare skyt meg. Valget er ditt.
Jeg håper du har rett.
Det er et vannløp i nærheten, vi kan følge den til elvas utløp.
Det er omtrent 8 km nordover. Burde gi deg god plass til å lande.
Funker for meg.
- Jeg blir med deg. - Her.
Nei, du ville bare holdt meg igjen.
Jeg er raskere enn deg.
Dessuten trenger du en vakt.
Akkurat nå er du den viktigste på planeten for meg,
og jeg skal beskytte mine aktiva.
Hvor i helvete fikk du den fra?
Fra bilen. Må ha vært en av partnerne dine sin.
De bruker den ikke lenger.
Du burde tøye ut.
Jeg vil ikke måtte bære deg om du strekker en hase.
Har du sett en løve varme opp før den tar en gaselle?
Det har jeg ikke.
Synkroniser. Kom igjen.
Dette er en feil.
Ingen hører på meg.
Ikke vær redd, vi kommer oss gjennom dette.
Hvordan kan du være så sikker?
Med dine evner med en flammekaster og mitt nokså kjekke utseende,
hva kan gå galt?
Rolig, kompis!
Kom igjen, gammer'n, hold tritt.
Tror du de klarer det?
Hvis du er i en desperat situasjon,
er Anderson redningsmannen du vil ha, uten tvil.
Hvis han ikke kommer i tide, er det fordi han døde i forsøket.
Anderson er knalltøff.
Han hjalp meg å begynne med basehopp.
Hvorfor i all verden begynte du med basehopp? Det virker sprøtt.
Tro det eller ei, jeg hadde høydeskrekk.
Jeg tenkte at den beste måten å bli kvitt det var å hoppe fra et stup.
Etter første gang var jeg hekta.
Det virker sprøere.
Det er sprøtt, og jeg anbefaler det ikke.
Men det er en av de mest givende opplevelsene i livet mitt.
Selv denne turen?
Ikke ennå avgjort.
- Her, vennen, kan du holde denne? - Ja.
Ja, pent.
Her oppe!
Vi er ved elva!
Endelig.
Vi gjemmer oss her nede.
Anderson, hva er statusen din?
Vi er omtrent 5 km unna og holder god fart.
Vi har kommet oss til elva.
Hold ut, kompis, vi kommer og henter dere.
Greit.
Hold dere nede.
- Her. - Takk.
Hvordan traff du og Walsh hverandre?
Jeg jobbet nattskiftet på akutten.
Han hadde blitt skutt to ganger, alvorlig skadd.
Og mens han fortsatt blødde alvorlig under vurderingen,
bad han meg på middag.
Jeg visste at hun ikke kunne si nei til en døende mann.
Spørsmålet du egentlig burde stille,
er hvor lang tid det tok før Walsh avslørte sitt hemmelige liv som hopper.
La oss bare si at å ta meg med for å se ham hoppe
var i likhet med å la meg møte foreldrene hans.
Å lære meg å hoppe var som et frieri.
Var du ikke redd?
Tuller du? Jeg var livredd!
Men det ville vært skumlere å leve uten ham,
så jeg tok et sprang ut i det ukjente.
Bare vent og se hva jeg har planlagt til bryllupet, vennen.
Du er flink til å holde tritt, Simon!
Klarte det.
Anderson,
jeg slo deg nesten.
Sikkert.
Mayday! Dette er...
Vi må ta av med det samme.
- Kom igjen, Anderson, den greia er på vei. - Pokker.
Raska på!
Jeg gjør alt jeg kan!
- Du må kjøpe meg litt mer tid! - Hva?
Mayday!
Kom igjen, din pokkers...
Ja, sånn går det!
Visst pokker, nå reiser vi!
Det funket! La oss komme oss vekk!
Få oss vekk herfra!
Ja, vi klarte det. Tok det pent.
Godt jobbet, kompis.
Mayday, mayday. Dette er Echo, Alpha, Foxtrot, kom inn.
Mayday! Dette er...
Pokker!
Jeg kommer ikke gjennom, ingen kontakt. Det er bare støy.
De er fortsatt der nede.
Jayne!
De gode nyhetene er at vi er på vei i lufta.
De dårlige nyhetene er at de store beistene er etter oss.
De forfølger oss på bakken.
Jeg kommer inn i full fart.
Dere bør gjøre dere klare til å hoppe inn i helikopteret.
Jeg skal sveve fint og lavt for dere.
Ikke ta med noe annet enn dere selv, greit?
Bare kom dere hit, så er vi klare.
Greit.
Der er de.
Greit.
Ok.
Kom dere ned.
Anderson! Se opp!
Nei! Ikke rør den.
Spark den! Spark den ut døra!
- Spark den ut. - Spark den ut selv!
Hold kjeft! Kom deg bak hit og...
Å, nei!
Herregud!
Spark den ut!
Spark den ut! Spark den ut nå!
Kom igjen!
- Nei. Nei! - Nei!
Den har meg!
Anderson?
Er du helskinnet?
Anderson?
Anderson. Anderson, er du helskinnet?
Anderson!
Ja, jeg tror det.
Hva med Simon?
Simon har forlatt bygningen.
Får vi radiokontakt?
Nei.
Er det bare meg, eller blir de større?
De blir større.
Anderson, det ser ut som de er distraherte.
Løp nå!
- Kom igjen! - Hva i helvete skal vi gjøre?
Vi finner på noe.
Hver gang vi dreper en, blir de andre større.
- Dette vil bare bli verre! - Jeg vet det.
Vi finner på noe.
Hei, her.
Vi må gå nå mens de fortsatt er distraherte.
Hvor langt til tilfluktsstedet?
For langt.
Jeg vil se kammeret selv.
Vil du tilbake til løvens hule?
Jeg studerte aboriginsk kunst, det kan være instrukser,
et slags tegn til reglene om hvordan de stoppes.
Alex, er du sikker?
Unnskyld, men det er selvmord.
Hun hadde rett om helikopteret.
Kanskje vi burde begynne å høre på henne.
Disse greiene er ekte, og de vil bare bli vanskeligere å drepe.
Ja, hun må ned dit
fordi vi trenger å forstå hva vi står overfor.
Greit?
- Kom igjen! - Greit, la oss gå!
Bedre enn å bli her.
Har du den? Kom igjen.
Kom igjen, raska på.
Er du sikker på at du vil gjøre dette?
Det er mitt valg.
Greit.
Dette blir bra for deg.
- Hun har høydeskrekk. - Unnskyld meg?
Bra for deg. Jeg måtte omtrent kaste Jayne utfor sitt første fjell.
- Unnskyld. - Jeg er klar.
Senk meg ned.
Ser du noe?
Vent litt.
Jeg ser ikke en måte å stoppe dem på.
De vil ikke stoppe før...
Før vi er døde.
Ja.
Seks vesener ble skapt. Vi har drept to.
Så vi vet i det minste at om vi kan drepe de fire andre,
er vi trygge.
Vent litt.
- Alex! - Pokker.
Jeg må bare sjekke noe.
Det er en annen inngang.
Jeg har en idé.
De vil løpe mot lyden av en eksplosjon.
Si ifra når de er på vei mot meg.
Jeg lurer dem inn og setter fyr på dem.
- Jeg elsker deg. - Hold kontakten, ok?
Jeg vil trenge denne.
Sa jeg ikke klart ifra? Jeg skal gjøre dette.
Jeg tror ikke det er en god idé.
Jeg er lettest. Dere kan dra meg opp raskest.
Det gir mening.
Ikke se på meg, hun har rett.
Kom igjen.
Greit.
Her.
Jeg trenger ikke hjelpen din.
Jeg vet det.
Lykke til.
Hun er klar.
Greit.
Vi er i gang.
De er på vei rett mot hulen, alle fire.
Hei!
Varsku her!
Kom inn, Alex!
- Jayne! - Ok, klar!
Dra!
Jayne!
Alex!
Hjelp!
Jayne, gjør deg klar, kom igjen!
Nå!
Satte du fyr på dem?
Det gikk ille, kjapt.
Vi klarte å senke farten deres en stund.
Jeg ser på det som en seier.
Går det bra? Kom igjen.
La oss ta ned riggen. Kom igjen. Vi må skynde oss.
Hvordan ser det ut?
Rolig.
Jeg synes det ser bra ut. Jeg hører ingenting.
Løp!
Jeg må hente Lisbon! Vi møtes ved helikopteret.
Lisbon?
Søtnos!
Walsh!
Lisbon?
Lisbon!
Nei! Lisbon!
Kom igjen!
Vi burde fortsette å gå.
Kom deg inn. Kom deg inn!
Vær stille. Kom igjen!
Hvor mange runder har du igjen?
Tre.
Flott, perfekt. Vi er tre stykker.
Jeg vil ikke at de skal spise oss, ok?
Hør her, kompis, når du står på kanten av et stup,
trekker du ikke tilbake. Du hopper.
Vet du hvem som lærte meg det? Du.
Ja, for første gang i livet aner jeg ikke hva jeg skal gjøre, greit?
Vi slipper opp for tid. Vi må gjøre noe.
De kommer nærmere.
Du har alltid en plan.
Det er utstyr her. Vi burde kunne finne på noe.
Dette funker kanskje.
Nødbluss.
La oss håpe at de arvet Simons musikksmak, hva?
Jeg liker måten du tenker på.
Gjør dere klare til å løpe for livet.
Hei.
Du har alltid hatt sans for dramatikk. Kom igjen, så får vi deg opp.
Fy søren.
- Burde vi dra den ut? - Nei, det kan drepe ham.
- La meg stoppe blødningen. - Kom igjen.
Går det bra?
Bare prøv å være stille, greit? Gjør ditt beste.
Kom igjen.
Greit.
Etterlat meg her. Jeg fører dem rett mot oss.
Vi klarer oss.
Nei. Jeg vil få alle drept!
Kom igjen!
Her er det!
Kom igjen!
Opp stigen, nå.
- Hva? - Nei, jeg etterlater deg ikke her nede.
Jayne, jeg forblør.
Det er ille.
Når du får radiokontakt, vil jeg være død før de kommer frem.
Nei. Nei!
Jeg distraherer dem, greit? Jeg ordner dette.
La meg dø på min måte.
Vi kan lage til en rigg og heise deg opp.
Nei, vi har ikke tid.
Vi har ikke tid.
Hvis du lever hver dag som om det var din siste...
Har du absolutt rett en dag.
- De kommer. - Det går bra.
Greit, dere, opp stigen. Opp stigen!
Dere klarer dere.
Kom igjen, kompis!
Kom igjen. Kom og ta meg. Kom igjen!
Kom igjen, kompis!
Her er ingen radio. Det skulle det være her.
Kanskje vi kan fikse det.
Jayne, hører du meg? Det er ingen radio her!
Jeg er lei meg for Anderson, men vi må konsentrere oss!
Det må være noe vi kan gjøre, noe vi kan bruke.
Eller vi kan vente til det er slutt.
Vi kan slå dette.
Tror du det?
Tror du virkelig det?
For vi sitter fast.
Vi sitter fast her, Alex.
Men det er bare én av de greiene igjen.
Den vil slå ned denne greia.
Jeg vil ikke dø, ikke slik.
Greit.
Pokker.
- Pakk deg inn i dette. - Hvorfor det?
Vi må overleve kollapsen.
Jeg har en plan.
- Har du? Hva er planen? - Du må bare stole på meg nå.
- Si hva det er! - Hør her, Alex,
du er den sterkeste personen jeg kjenner, og jeg elsker det ved deg,
men du må ta et sprang ut i det ukjente med meg.
Følg meg, greit? Uansett hva som skjer.
Uansett.
Kom igjen.
Kom igjen!
Ikke vær redd, vi klarer oss.
Jeg og lillebroren min var gode venner.
En dag bestemte vi oss for å klatre i et tre i hagen.
Det var et veldig høyt tre.
Vi klatret høyere og høyere.
Vi hadde det så gøy.
Så hørte jeg et knekk.
Jeg prøvde å ta tak i ham.
Men jeg bommet.
Han var borte.
Jeg skulle ha klart å redde ham. Det gjorde jeg ikke.
Og jeg lovde meg selv at jeg aldri skulle føle det slik igjen.
Aldri miste noen slik igjen.
Jeg savner ham så høyt!
Det går bra, jeg slipper ikke taket.
Jeg er redd.
Kom igjen!
- Kom igjen! - Greit.
Raskere!
Stol på meg.
- Hei. Går det bra? - Ja.
Jeg burde visst ha gjort det før vi hoppet.
For å bringe lykke.
Jeg tror jeg trenger litt mer lykke.
Der var det seks.
Sa ikke Walsh at ditt første hopp er det samme som et frieri?
Det var Lisbon.
Nettopp, Lisbon. Ja.
Vi begynner med en date, og jeg lover ingenting annet enn middag.
Jeg vet om et flott sted, åpen buffet.
Rare hulemalerier og slikt, men jeg tror du vil elske det.